Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 25.03.2008
Suomennos: masa_90, Newton, Kenguru, Hewi, Nokija, jukoliste, Indigo ja DickJohnson
Oikoluku: hamuli
Yksi, kaksi, kolme, puuhun koputan!
Hyvän Paimenen orpokodissa.
Kaikki on valmiina. Hän on leikkimässä. Emme ole kertoneet vielä hänelle.
Hän on kyllä onnellinen uudessa kodissaan. Älkää huolehtiko.
Nähdään silloin.
Kaverisi jäävät kaipaamaan sinua, Laura.
Sain sinut!
ORPOKOTI
Äiti!
Minä menen. On minun vuoroni.
Olen tulossa!
- Simón. - He ovat ulkona. Kuuntele.
Mene nukkumaan.
Simón, kultaseni.
Nyt ymmärrän. Watson ja Pepe ovat leikkineet myöhään, -
eivätkä pääse nyt sisälle?
Tulkaahan sieltä.
Etkö ole jo hiukan liian vanha tähän?
Etkö pelännyt pienenä?
Ei voinut pelätä. Meitä oli paljon ja eräs majakka...
- Majakka? - Se on yhä pystyssä, muttei se enää toimi.
- Näytän sen sinulle huomenna. - Miksei se toimi?
Osaatko pitää salaisuuden?
Oikeastaan, se toimii.
- Mutta valo on näkymätön, se suojelee meitä. - Näkymätön valo?
Katsohan. Katso ikkunaa, tuonne.
Älä liiku.
Näetkö sen?
- Näitkö sen? - Ne tänne tulevat lapset, -
- mikseivät he jää koteihinsa? - He ovat erityisiä lapsia, -
ja tarvitsevat erityishuomiota.
Eivät he voi vain vierailla, he tarvitsevat kodin. Ymmärrätkö?
Voinko nukkua vieressäsi tämän yön?
Sinähän ihan painostat.
- Isä, tuletko rannalle? - Eivätkö Watson ja Pepe tule?
Eivät, koska he eivät nukkuneet silmänräpäystäkään viime yönä.
Senkin viisastelijat! Ystäviä vain, kun sopii.
No niin, ota lääkkeesi.
S, niin kuin Simón!
Hae yläkerrasta laukkusi. Isä tapaa meidät myöhemmin.
Jommankumman pitäisi puhua hänelle.
- Näkymättömistä ystävistään. - Hän on yksinäinen ja kyllästynyt. Se on tavallista.
Hän unohtaa ne heti, kun oikeat lapset saapuvat.
Kaikki järjestyy. Meistä tulee loistava perhe.
Olen niin iloinen, että olemme täällä yhdessä.
Merirosvo. Luola.
- Ja majakka. - Olipa kerran todella paha merirosvo, -
joka kätki aarteensa luolaan, majakan lähelle.
- Mitä aarteita? - Varastettuja.
Mutta luolaan oli vaikea päästä.
- Miten he pääsivät sisään? - Painamalla kiveä kallion kolossa...
Simón!
Simón, tule!
Mikä sinun nimesi on?
Olen Simón. Haluatko leikkiä?
Mikset voi leikkiä?
Haluatko tulla meille myöhemmin leikkimään?
- Mitä sinä teet? - Leikin.
- Mutta Watson ja Pepe eivät tulleet. - Hän on eri poika.
Hänen ei pitäisi leikkiä täällä. Täällä on vaarallista.
Tule. Mennään.
Voiko hän tulla meille leikkimään?
- Miksi tiputtelet simpukoita? - Reitiksi ystävälleni, -
- jotta hän voi tulla leikkimään. - Uskomatonta, hän sai uuden ystävän.
Taasko? Meillä ei ole tilaa kaikille näille lapsille.
Hyvää päivää. Anteeksi, etten soittanut, -
mutta en saanut numeroanne.
Benigna Escobedo. Olen sosiaalityöntekijä.
Olen pahoillani, että olette tullut niin kaukaa, mutta meillä ei ole tänään haastatteluja.
Haastattelu? Tulin tänne Simónin takia.
Upea olohuone. Tämä on hyvin kaunis talo.
Kuinka löysitte tämän?
Kasvoin täällä. Tämä oli orpokoti.
- Halusin palata, joten muutin tämän kodiksi. - Kodiksi?
Kodiksi erityislapsille. Ettekö tullut juuri sen takia?
Tarvitsette paljon lapsia sitä varten.
Tämä ei ole sellainen koti. Olemme tyytyväisiä viiteen tai kuuteen lapseen.
Useamman pitäminen olisi vaikeampaa. Eikö niin?
Mitä halusitte kysyä Simónista?
Aivan.
Sain hänen tietonsa eilen ja ajattelin, -
että minun on vierailtava täällä, siltä varalta, että tarvitsette jotain.
Teettekö paljon muutoksia?
Anteeksi, en ymmärrä, miksi olette täällä.
- Tämä tieto on vanhaa. - Tiedän, mutta sen minä sain.
On olemassa uusia hoitokeinoja, kokeellinen ohjelma, -
johon täytyy hakeutua. Saattaisitte olla kiinnostuneita siitä.
Mieheni on lääkäri. Tunnemme kaikki hoitokeinot Simónin sairauden hoitamiseksi.
Pyydän teitä lähtemään. Simón ei tiedä, että hänet on adoptoitu tai sairaudestaan, -
ja hoitaisin asian mieluummin mieheni kanssa.
ASUINPAIKAT
HIV POSITIIVINEN
Carlos.
Minä menen. On minun vuoroni.
Kuka siellä?
Mitä te teette?
Carlos!
Mitä nyt?
Ajattelitko lyödä tuolla vanhaa naista?
Nuku Simónin kanssa tämä yö.
Soitamme poliisille, jos hän ilmestyy uudestaan.
Voinko jo herätä?
Sinä olet jo hereillä. Voit nousta ylös.
- Vanheneeko Wendy ja kuolee? - Wendy vanhenee, -
mutta Peter Pan vie hänen tyttärensä Mikä-Mikä-Maahan.
Miksei Wendy mene sinne?
Lähdetkö sinä mukaan, jos Peter Pan tulee hakemaan minut?
Olen liian vanha Mikä-Mikä-Maahan.
- Kuinka vanha sinä olet? - 37.
Minkä ikäisenä sinä kuolet?
Miksi kysyt tuollaista?
En pitkään aikaan. Olet silloin jo paljon vanhempi.
Minä en vanhene. Minä en kasva isoksi.
- Kuten Peter Pan? - Kuten uudet ystäväni.
- Onko heitä enemmän kuin yksi? - Kuusi.
- Eivätkö hekään kasva isoksi? - He eivät voi.
- Mitä heillä on käsissään? - Aarteita, joilla leikkiä.
- Leikkivätkö ystäväsi yhdessä? - Tietysti.
He varastavat aarteesi. Jotain, mitä rakastat, ja sinun on löydettävä se.
On se peli? Aarteenetsintää?
On, vihjeiden seurantapeli. Jos löydät sen, he antavat yhden toiveen.
Jopas jotakin. Onko sinullakin aarre?
Erikoiskolikkoja. Eräs vanha mies jätti ne puistoon.
Luulen, että ne ovat kultaa ja hyvin arvokkaita.
Haluatko nähdä ne?
Älä katso vielä.
- Mistä sait kaiken tämän? - Löysin ne.
- Mikä tämä on? - Ensimmäinen jäätelöni, -
jonka sain nielurisa- leikkaukseni jälkeen.
Erikoiskolikot.
Nämä eivät ole kolikoita. Nämä ovat maitohampaita.
- Mistä löysit nämä? - Huomaatko? Ne ovat ensimmäinen vihje.
He veivät kolikkoni.
Haluatko leikkiä aarteenetsintää?
Peli on alkanut. Muistatko, missä säilytit maitohampaitani?
Jos löydän oman aarteeni, voin tehdä toiveen.
Mistä löysit hiekkaa?
Tämä on varmaan sinun tekosiasi?
- Rannaltako? - Ei, sen on oltava talon läheltä.
Mikä tämä on?
Ompelukori!
Simon, odota!
Äkkiä nyt!
Nyt ymmärrän, keittiön avain!
SIMON SANZHEZ RIVERA
- Nuo ovat isäsi! - Voin toivoa jotain!
Pane ne takaisin!
Nuo ovat meidän tavaroitamme, et saa koskea niihin.
En koskenut, vaan ne toiset!
- Älä valehtele minulle. - En valehtele.
Itse valehtelet. Väität olevasi äitini, vaikket ole!
- Mitä? - Et ole äitini.
- Kuka kertoi sinulle tuollaista? - Ystäväni.
- Kuka ystävä? - Tomásin mukaan olen heidän lainen, -
minulla ei ole vanhempia ja minä kuolen.
Et ole äitini, vaan valehtelija!
Halusimme, että kasvaisit, ennen kuin kuulisit muutamista asioista.
Jos haluat kysyä meiltä mitä tahansa...
Isä, onko joulukin valhetta?
Simon, kuulit äidin ja sen naisen katsoneen sitä kansiota, -
ja he keksivät siitä pelin, koska pelkäsit kysyä siitä.
- Mitä jos en ota noita? - Mitään ei tapahdu.
Jos en ota noita, kuinka pian kuolisin?
Se voisi kestää useita päiviä jopa viikkoja.
Älä huolehdi, pidämme sinusta huolta. Et tule sairaaksi tai kuole.
Et rakasta minua! Se on valetta!
Simon, tule alakertaan!
Kiirehdi, ensimmäiset lapset ovat jo täällä!
Emme voi mennä vielä. Haluan näyttää sinulle yhden asian.
- Minkä asian? - Tomásin pienen talon.
Ei nyt, kulta. Voit näyttää sen minulle huomenna.
- En! - Ei nyt, Simón.
- Nyt! - Mene heti alakertaan!
En halua! Tule katsomaan Tomásin taloa.
Ei tarvitse mennä alakertaan, jos et halua.
Kukaan ei pakota sinua.
TERVETULOA
Kulta!
Simón, poikani.
Carlos!
- Mitä tapahtuu? - Kulta!
- Carlos, tuolla hän on! - Ei siellä ole ketään!
Siellä ei ole ketään! Emme voi jäädä tänne!
Carlos, tuolla hän on!
Carlos puhui poliisille, ja he haluavat jutella kanssanne.
Miten voit?
- Simónia ei löytynyt luolasta. - Mutta näin jonkun.
Varmaankin kuvittelitte sen kaiken sähellyksen keskellä.
Uskokaa minua, Simón ei ollut siellä.
Olen Pilar.
Tämä on varmasti teille vaikeaa, mutta voitte olla varma, että teemme kaikkemme -
- löytääksemme poikamme. - Pilar on psykologi.
Hän työskentelee poliisin kanssa. He tekevät kovasti töitä löytääkseen Simonin.
Minulla on muutamia kysymyksiä.
Miehenne kertoi minulle adoptiosta ja poikanne sairaudesta.
Jos hänet on adoptoitu, meidän täytyy harkita eräitä mahdollisuuksia.
- Mitä mahdollisuuksia? - Joku sukulainen on voinut kidnapata hänet.
Löysitte kuulemma hiljattain naistunkeutujan tilaltanne.
Benigna Escobedo, sosiaali- työntekijä tuli pari päivää sitten.
Sen nimistä sosiaali- työntekijää ei löydy.
Voitteko kuvailla häntä?
Hän oli noin 70-vuotias, valkohiuksinen, -
kalpeat silmät ja erittäin paksut lasit.
Me löydämme hänet, voitte olla varma siitä.
Kuinka he uskaltavat antaa lapsiaan huostaani enää tämän jälkeen?
Keksimme jotain. Pidä isoäitini Pyhän Anthonyn korua.
Se tuo meille hyvää onnea.
- Et usko mihinkään tuollaiseen. - En niin, mutta sinä uskot.
Ota se ja anna takaisin, kun löydämme Simónin.
Simón Sánchezin vanhemmat tuntevat itsensä yhä hylätymmäksi.
Seitsemänvuotias poika katosi kotoaan puoli vuotta sitten.
Tilanne on epätoivoinen, koska Simón tarvitsee sairauteensa päivittäistä lääkitystä.
Poikani katosi puoli vuotta sitten.
Hänen nimensä on Simón.
Hänestä on julisteita kaikkialla. Olette saattaneet nähdä niitä.
Olemme yrittäneet kaikkea, ilman tulosta, -
ei edes johtolankaa.
Pojallani oli mielikuvitusystäviä.
Emme kiinnittäneet siihen paljon huomiota, -
mutta nyt minusta tuntuu kuin ne olisivat talossamme.
Näin tyttäreni.
Noin vuosi hänen kuolemansa jälkeen.
Olimme yöllä nukkumassa...
Heräsin ja menin hänen huoneeseensa, tietämättäni, miksi tein sen.
Siellä hän oli.
Hän hymyili rauhallisena.
Se oli hänen tapansa kertoa minulle: -
"Olen kunnossa, olen turvassa."
"Älä kärsi takiani."
On tavallista tuntea -
lähimmäisensä läsnäolo hänen kuolemansa jälkeen.
Kaikki ryhmämme jäsenet voisivat kertoa teille vastaavia tarinoita.
Ette ymmärrä.
Poikani ei ole kuollut.
Hänen mielikuvitusystävänsä veivät hänet. Näin yhden niistä.
Se oli kotonamme.
Teen mitä tahansa saadakseni poikani takaisin.
Mutta en ole hullu, siitä voitte olla varmoja.
Tiedän, mistä puhun.
Hän on se nainen, joka tuli taloomme.
Benigna?
Simón!
Menimme Benignasin taloon ja löysimme sieltä joitain kuvia -
ja vanhoja kaitafilmejä.
Haluan, että katsot niitä.
Näyttävätkö nämä henkilöt tutuilta?
Antonia, rehtori ja orpolapset.
Ystäviäni.
Martín. Hän halusi, että häntä kutsutaan Martíniksi.
Rita, Víctor, ja luulen, että hänen nimensä oli Guillermo.
Hän on Alicia, hän oli sokea.
Ja tässä olen minä.
- Benigna? - Näkemäsi nainen työskenteli orpokodissa.
- Mahdotonta, muistaisin hänet. - Hän ei ollut siellä kovin kauaa.
Hänellä oli poika, Tomás.
Hän oli vammainen.
Häntä pidettiin kaukana muista lapsista.
Kukaan ei tiennyt hänestä.
Kaikki järkyttyivät, kun ruumis löytyi.
- Mitä tarkoitat? - Hän katosi leikkiessään.
LAPSEN RUUMIS LÖYTYI RANNALTA.
Tämä tapahtui pian adoptiosi jälkeen.
Yksi orpolapsista tunnusti, että he olivat pilailleet Tomásin kustannuksella.
He menivät luoliin Tomásin kanssa.
He ottivat hänen naamionsa pois nähdäkseen, tulisiko hän ulos.
Mutta hän ei koskaan tullut näkyviin. Hän hukkui.
Hänen ruumiinsa löydettiin laskuveden aikaan.
Lapsia ei syytetty. He vain leikkivät.
- Tomás oli talossamme. - Kyselimme kaikilta avajaisissa.
Kukaan ei nähnyt säkkinaamioon pukeutunutta lasta.
En pysty nukkumaan yön yli.
En voi olla ajattelematta.
Muistatko, millä nimellä kutsuimme Simónia tavatessamme hänet? "Kaksi pientä kiloa."
"Kaksi pientä lisäkiloani." Hän ei painanut sen enempää.
Lääkärit sanoivat, ettei hän paina tarpeeksi.
Mutta se riitti meille.
Vaikka tiesimme, -
että oli vain pieni mahdollisuus, että hänestä tulisi normaali.
Mutta, kun näimme hänet...
Kun näimme hänen hymynsä ensimmäistä kertaa... Hänen kirkkaat silmänsä.
Simón vahvisti meitä, Carlos.
Yhdessä olemme vahvoja.
Anna anteeksi, jos järkytyn, mutta tämä on rankkaa.
Carlos, joku on kylpyhuoneessa.
- Mikä hätänä? - Joku oli tässä.
- Kokeile, se on yhä lämmin. - Tietysti. Juurihan minä nousin ylös.
Joku tuli sänkyyn. Olen varma.
Sitä Jung tarkoittaa sanoessaan, -
että kuolleiden kanssa eläminen tapahtuu ihmisen alitajunnassa.
Saksalaisilla on toinen nimi "kuoleman sanansaattajalle": Doppelgänger.
Olento, joka ilmenee henkilön itsensä näköisenä. Kaksikko.
Tuon, tai muiden näyttämieni olentojen näkeminen, -
tarkoittaa ilman vähäisintäkään epäilystä -
pääsyä toiseen maailmaan.
- Kauanko poikasi on ollut kateissa? - Yhdeksän kuukautta.
Outoja asioita tapahtuu. Asioita, jotka liittyvät hänen katoamiseensa.
- En tiedä, kenen puoleen kääntyä. - Se ei ole helppoa.
Et löydä manaajaa keltaisilta sivuilta.
Tämä on poikani kidnappaajalta.
Poliisi sanoo, että hän kuoli yli 30 vuotta sitten.
Jollain on poikani. En tiedä miksi. En voi asialle mitään.
Tällä alalla työskentelee eräs henkilö, johon luotan.
Puhun sydämestäni.
Sallisitko meedion käyvän kotonasi?
- Tämä ei ollut lastenhuoneena orpokodissa. - Makuuhuone oli tuolla.
- Siinä tapauksessa aloitamme täältä. Enrique. - Selvä. Minulla kestää tunti.
Haluan jonkin vanhan esineen, joka liittyy tämän talon menneisyyteen.
Jos mahdollista, haluan myös vaatteen menneisyydestä.
Emme ole yksin.
Ovella on poliisipsykologi, Pilar, joka haluaisi olla täällä läsnä.
- Mikäli se ei haittaa. - Ei haittaa. Poliisi käy.
- Mihin hän tarvitsee tuota nukkea? - Johtaakseen itsensä transsiin.
Vaatteet ja tavarat saavat sen tapahtumaan ja aloittamaan taantumisen.
- Taantumisen? - Psyykkisen kokoamisen.
Menneisyys, nykyaika ja tulevaisuus ovat limittäin. Ikään kuin matkaisi ajassa.
Se saattaa kuulostaa noituudelta, mutta älkää pelätkö rinnakkaishavaintoja.
Jos siellä on jotain, Aurora näkee sen.
Toivottavasti me kaikki näemme sen.
Kaikki on valmista, Enrique.
Aloittakaa, kun haluatte.
- Aurora, kuuletko minut? - Täydellisesti.
Nyt aloitamme.
Kaikki ympärilläsi alkaa kadota.
Pimeys muodostaa ympärillesi ympyrän, -
joka pienenee sinua kohti.
Kaikki katoaa. Emme ole enää täällä.
Nyt olet yksin pimeydessä, -
ja pimeys alkaa kadota.
Aloitan laskemaan kymmenestä, -
ja lopettaessani, voit mennä minne haluat, -
niin kykenet näkemään kaikki taloon piiloutuneet.
Kymmenen, yhdeksän, -
kahdeksan, seitsemän, -
kuusi, viisi, -
neljä, kolme, -
kaksi, yksi.
Voit avata silmäsi.
Täällä on kylmä, kun ikkuna on auki.
Aurora, haluan sinun katsovan ympärillesi.
Onko siellä ketään kanssasi?
Kuulen jonkun.
Kuulen...
Kuulen jotain...
Ääni tulee ja menee.
En enää kuule sitä.
Luulen kadottaneeni heidät.
Kuulen jotain...
...aivan yksin.
He olivat varmasti lapsia.
He taitavat olla käytävän päässä.
En saa auki sitä. Se on lukossa.
Kyllä täällä joku on.
Miksi oikein itkette?
- Olemme sairaita! - Ketkä ovat?
En satuta teitä! Avatkaa ovi. Älkää pelätkö.
- Avatkaa ovi. - Haluamme sinun avaavan oven!
Mitä teille oikein on tehty?
Mitä he ovat tehneet?
Aurora, kerro mitä näet?
Viisi erittäin sairasta ja itkevää lasta.
Mitä on tapahtunut?
He ovat kuolemaisillaan. Kuka teidät haluaa myrkyttää?
Joku haluaa tappaa meidät.
- Onko poikani siellä? - Aurora, onko Simón kanssasi?
Onko Simón täällä?
Aurora, kuuletko minua? Haetaan hänet.
Aurora, pysy huoneen keskellä!
Lasken kymmenestä. Kymmenen, yhdeksän, -
kahdeksan, seitsemän...
Olin talossa, mutta kaikki oli erilaista.
Vuoteet, lelut, sisustukset, kaikki olivat vanhempaa.
Majakanvalo loisti ikkunoista sisälle.
Etkö nähnyt Simónia?
Pimeyden takia en tunnistanut ketään.
- Mutta lapset olivat siellä. - Näithän siellä olevat lapset?
- Näin. - Puhut nyt aaveista.
Mitä ne sitten ovat, Carlos? Täällä on jotain, jonka kaikki näimme.
Kun jotain kamalaa tapahtuu, -
se jättää yleensä jälkensä -
haavana, yhdistäen kaksi aikaulottuvuutta.
Se on kuin kaiku, -
toistaen samaa, odottaen vain tulla kuulluksi.
Kuin arven... Anteeksi...
Arven tai nipistyksen tavoin -
se anoo hyväilyä lieventääkseen sen.
Laura...
Me, jotka olemme lähempänä kuolemaa -
olemme alttiimpia niiden viesteille.
Poikani voisi siis nähdä nuo lapset.
- Koska... - Jo riittää!
- Ottakaa tavaranne ja poistukaa. - Emme voi antaa heidän lähteä näin.
Laura, tämä on pelkkä farssi. Sirkustemppu.
En voi uskoa tätä. Miksikö?
Mistäkö syystä? He ovat oikeassa.
- He eivät halua rahaa. - Eivät vielä.
Mitä minun pitäisi tehdä?
Poliisi ei ole löytänyt yhtään johtolankaa, -
joka osoittaisi, onko poikani elossa vai kuollut.
Pitäisikö vain istua ja odottaa? Olisiko kuuntelemisesta jotain haittaa?
- Laura, lopeta. - Lopeta itse!
Kuinka monta samanlaista tapausta olet kokenut tässä kirotussa kylässä?
Hanki muuta tekemistä. En ole kutsunut sinua tänne.
- Mitä minun pitäisi tehdä? - Kultaseni, olet hyvä äiti.
Tuska antaa sinulle voimaa. Se ohjaa sinua.
Vain sinä tiedät, kuinka pitkälle olet valmis menemään löytääksesi poikasi.
- En tiedä, mitä tehdä. - Sinä kuulet, muttet kuuntele.
Näkeminen ei ole uskomista, vaan päinvastoin.
Usko ja näet.
Mitä sinä teet?
Emme voi viipyä täällä pidempään.
Meidän täytyy lähteä, ainakin joksikin aikaa.
Lapset ovat täällä. Aurora näki heidät. En voi lähteä.
- Kuulit itsekin äänet. - Se Enrique on voinut lavastaa kaiken.
Etkö huomaa, että se voi olla järjestettyä?
Onko lavastus Pilarin teoria? Hänen järkevä teoriansa?
- Pilar suojelee meitä. - Miltä?
Tällaisilta asioilta. Kotiimme tunkeutuvilta ihmisiltä, jotka sotkevat elämämme.
- He haluavat vain auttaa. - Auttaa? Etkö kuunnellut heitä?
Mainitsivatko he muka Simónin löytämisestä?
He haluavat vain luoda yhteyden kuolleisiin.
Jos Simón on elossa en näe, miten he voisivat auttaa meitä.
Jos hän on kuollut, he eivät tuo häntä takaisin.
En halua kestää tätä enää. Lähdetään tästä talosta.
Et voi pyytää minua luovuttamaan. Et sinä, eikä Pilar.
Me selviämme tästä. Monet parit menettävät lapsensa ja selviävät siitä.
Etkö ymmärrä, että haluan olla Simónin luona?
Jos haluat lähteä, en voi estää. Haluan vain tietää, missä hän on.
Missä sinä olet?
En pelkää.
Haluatko leikkiä?
Leikitkö kanssani?
Benigna.
Älä anna sen olla Simón.
- Heitä on viisi. - Niin.
Kaikki ystäväni. Martín, Rita, Alicia, Guillermo ja Víctor.
Benigna tappoi heidät. Siksi hän meni vajaan, hakeakseen heidän ruumiinsa.
Olen miettinyt asiaa. Heidän leikkinsä tappoi Tomásin.
Nyt he leikkivät Simónin ja minun kanssani.
Simón on vaarassa, enkä tiedä, kuinka leikkiä. En tiedä.
- Laura, keksit vain kaiken. - Näin sen itse.
Entä tämä iltapäivä? Kuka esitti vihjeet?
- Simón keksi sen kaiken. - Kuka? Kerro minulle. Kuka?
Olen pakannut. En halua, että jäämme tänne.
- En voi lähteä vielä. - En pysty asumaan täällä, -
etkä sinä saa jäädä yksin.
En voi lähteä, täällä on liikaa muistoja.
Minun on saatava hyvästellä.
Kaksi päivää. Yksin.
Pyydän, tarvitsen tätä.
Pyydän.
Siunaa se, mitä olet antanut meille.
Kiitos, kun saamme kokoontua jälleen -
ja olla yhdessä.
Mitä muuta te haluatte?
Mitä muuta minun täytyy tehdä? Mitä?
Minulla ei ole aikaa.
Haluatteko jatkaa leikkiä? Siitäkö on kyse?
Sovitaan jotain. Leikin hetken, sitten kerrotte, missä Simón on.
Onko selvä?
Yksi, kaksi, kolme, seinään koputan.
Yksi, kaksi, kolme, seinään koputan!
Ei, ei. Odota. En satuta sinua. Haluan vain löytää Simónin.
Simón?
Miksi sinä itket?
Pienokaiseni.
Oletko kunnossa? Olet kylmissäsi.
Ole aivan huoleti. Älä pelkää. Vien sinut pois täältä.
Jää ja leiki kanssamme.
Emme voi jäädä leikkimään.
Kuuntele minua, Simón.
Kuvittele, että olemme kahdestaan.
Ajattele aikaa ennen kuin tulimme tähän taloon.
Muistatko? Ajattele vain sitä.
Ajattele vain sitä.
Ajattele isää. Ajattele tulevaa joulua -
ja kaikkia asioita, joita teemme vielä yhdessä.
Niin monia asioita, kultaseni. Sulje silmäsi, tiukasti.
Sulje ne hyvin tiukasti.
Ajattele, mitä sinusta tulee, kun kasvat isoksi.
Miksi haluaisit isona?
Ajattele kouluja, joihin menet. Ystäviä, joihin tutustut.
Usko vain pieni hetki, -
että Tomás ja toiset lapset ovat vain mielikuvitusta.
Tämä on kuvitelmaa, kultaseni.
Kuin painajaista.
Tee se vuokseni, Simón.
Kun avaat silmäsi, -
pakota heidät katoamaan.
Ole kiltti.
Sulje silmäsi. Leiki yhä kanssani.
Jatka vain leikkimistä, kultaseni.
- Minkä asian? - Tomásin pienen talon.
Löysin sinut. Epäreilua.
Löysin sinut.
Haluan Simónin takaisin.
Äiti, saanko jo herätä?
Saat tietysti, kultaseni.
Äiti...
Löysin erikoiskolikot. Nyt täytyy vain toivoa.
Toivon, että jäät ja huolehdit meistä kaikista.
Se on Laura!
Hän on kasvanut isoksi, kuten Wendy Peter Panissa.
Se on Laura.
Tule, älä pelkää.
Talo. Ranta. Kadonneet lapset.
Olipa kerran rannan lähellä talo, -
jossa kadonneet lapset elivät.
LAURAN JA SIMÓNIN MUISTOLLE SEKÄ ORPOJEN
MARTÍN, RITA, GUILLERMO, ALICIA, VICTOR JA TOMÁS
ORPOKOTI